הייתי בטיול עם עוד אנשים, נראה שהם צעירים ממני.
חלק ראשון של החלום אני זוכרת שאנחנו עומדים באיזה מקום, כמו רחוב עם
עוד אנשים
שלא קשורים לקבוצה שלנו ואז כולם נבהלים ומסתכלים על השמיים מהשמיים
עומדת להזרק משראית ענקקקקקית וכולם בורחים ומפחדים אבל אני נשארת לעמוד, לא מפחדת
ברור לי לגמריי שמדובר במעין משהו כמו סרטון בתלת מימד והמשאית לא
באמת תפגע בי וככה באמת קורה..המשאית מתגלגלת לעברנו, לעבריי באוויר וכשיה אממש
מגיעה קרוב היא מתפוגגת ונעלמת.
חלק שני של החלום (אני פשוט לא זוכרת את החיבורים) אנחנו נמצאים במעין
משימה ואנחנו בבית כלשהו. המשימה היא להכין או לבשל משהו (יכול להיות שהחלק הזה
סתם נכנס לחלום בגלל שראיתי לפני כמה ימים המירוץ למילון). אני מצליחה לבשל ולעמוד
במשימה אבל כשקוראים את שמות האנשים שהצליחו משמטים את השם שלי ואני כועסת בלב אבל
פתאום אומרים "לא. גם טלי הצליחה" אבל בקושי שומעים אותם אומרים את זה.
אחכ יצאנו וישבנו באיזו גבעה..אני מנסה לדבר עם בחורה שאני מסתדרת איתה
מעולה אבל משום מה..היא פתאום לא עונה לי. היא יפה מאוד בעיניי ומשהו עם השם
שלה..שאלתי אותה אם קוראים לה מיכל..היא לא ענתה...והייתי בטוחה שקוראים לה מיכל
ומשהו בתודעה שלי אמר לי "את מסתדרת עם כל הבנות שהשם שלהן הוא מיכל"
(במציאות אני לא מכירה מיכל).
ישבנו על הגבעה הסתכלנו על הים...ואז ראינו מעין מסעדה רצינו להכנס
אליה...ראיתי שהיא לא מתאימה ולא יודעת למה הייתי צריכה לגהץ משהו וזה היה נראה
הכי טבעי העולם שאבקש מהמסעדה מגהץ. הוא נתן לי מגהץ וניסיתי לגהץ חולצה...אבל זה
רק העלה עשם ולא באמת גהץ. פחדתי שהוא יכעס עלי...אבל הוא רק בא וניסה להסביר לי
איך לגהץ
זה כל מה שאני זוכרת. בסך הכל האנרגיה מהחלום הייתה חיובית אבל גם תחושה מאוד חזקה של מסר שחבוי עבורי שם.